Uskon Holden Caufieldia. Uskon kirjaan...
...ja siihen, mitä se sanoi menetetylle sukupolvelle ihmisiä.
Olemme pidättäneet Mark David Chapmanin Eteläisessä Kukuissa numero 55, -
K-U-K-U-I, Hawaii, epäiltynä John Lennonin murhasta.
Jos tahdot tietää...
...jos todella tahdot, että kerron, niin kerron kyllä.
Mutta ensin tahdot varmaan kuulla isästäni, ja siitä, mitä hän teki äidilleni ja minulle.
Koko saatanan lapsuuteni. Mutta siitä en aio kertoa mitään.
Se ei ole tärkeää. Ei enää.
Kerron, mitä minulle tapahtui viime joulun aikoihin.
Niistä kolmesta päivästä New Yorkissa.
Kuule... tiedät ne sorsat Central Parkissa?
Sorsat. Ne jotka ui siinä lammessa Central Parkissa. Tiedätkö sen?
- Tahdotko mennä sinne? - En.
Tai ehkä sittenkin.
Mutta minne ne katoavat talvisin, kun lampi jäätyy?
Mitä sanoit?
Mitä sorsille tapahtuu? Minne ne menevät, missä ne ovat nyt?
Vitsailetko?
Sorsia! Mitä kysymyksiä...
Selvä, minne siis tahdot mennä?
YMCA, Central Parkin länsi-osa, 63. street. 6. joulukuuta 1980.
En tiennyt sitä silloin, mutta koko paikka oli täynnä pervoja ja idiootteja.
Se oli masentavaa. Sitä se tosiaan oli.
Kukaan ei tiennyt mitä huoneessa tapahtui, tai mitä minulle tapahtui.
Holden.
Oli joulukuu, ja menin ulos, kävelin muutaman korttelin verran pohjoiseen.
Oli sellainen pistävän kylmä päivä, pilvinen ja tyyni.
Kävelin Dakotaan.
Omituinen rakennus joka sijaitsee Upper West Sidella, Manhattanilla.
Se oli kuin otettu Ihmemaa Ozista.
Suuren ja mahtavan kotipaikka.
Te tytöt odottelette jotakuta, eikö niin?
Tiedätkö, onko hän kotona?
En tiedä.
Mutta hän on täällä New Yorkissa.
Herra Jumala! En saata uskoa, että seison juuri tässä.
Olen nähkääs ollut Beatlesfani lapsuudestani asti. Ja John on...
...oli Beatlesin nero.
- Pidätkö hänen uudesta levystä? - Onko hän julkaissut uuden levyn?
- Kyllä, tyhmyri. - Odota, luin siitä...
- Double... - Double Fantasy.
- Se on uskomatonta. Se on niin aitoa. - Se on täydellistä. Täysin virheetöntä.
Tiedän, tulin tänne Hawaiilta asti saadakseni hänen nimikirjoituksensa.
Sinun pitäisi ostaa se. Osta levy ja pyydä Johnia allekirjoittamaan se.
Varmasti. Sen teen.
Tulet rakastamaan sitä.
- Jude, olimmeko me lähdössä, vai? - Kyllä, ehdottomasti.
Anteeksi, nimeni on Mark.
Mark Chapman.
Olen täällä tavatakseni John Lennonia.
Hetken päästä lähdin rakennuksesta ja kävelin Broadwayn suuntaan -
kun kiinnostuin John Lennonin uudesta levystä.
Se ei ollut halpa.
Mutta en välittänyt. Tulen onnelliseksi pelkästään ajatuksesta siitä levystä, jopa nyt.
Rakastin Beatlesia. Rakastan edelleen Beatlesia.
Vannon, että teen.
Joskus tuntui siltä, että Beatlesin musiikki oli tehty ainoastaan minua varten.
Hyvä, löysit sen!
Näetkö tuon? Tunnistatko sen?
- Herra Jumala! - Niin.
Sehän on täällä.
Sehän on täällä, otettu tuolta.
- Hän seisoi juuri tässä. - Niin, ja Yoko seisoi tässä.
Aika siistiä, vai mitä?
Olette pateettisia.
Niin, muuten, ajattelimme mennä elokuviin myöhemmin.
- Tulisitko mukaan? - Mitä?
Menemme elokuviin myöhemmin, tuletko mukaan?
En, vihaan elokuvia.
Ne ovat epärehellisiä. Niin pirun epärehellisiä. Näyttelijöitä, jotka pitelevät otsaansa -
ja hengittävät raskaasti, ihan kun he tietäisivät että näyttelevät ja tekevät sen hyvin.
Ja Jumala tietää, että heidän on myös näytettävä se.
Ei, en kestä sitä. Se saa minut raivon partaalle.
Se tekee minut hulluksi, jos totta puhutaan.
Selvä.
Minäpä tiedän. Voin tarjota teille kahdelle päivällisen. Siis jos tahdotte.
Pidättekö te japanilaisesta ruuasta? Olen ollut Japanissa.
- Olen matkustanut ympäri maailman. - Selvä.
Se on siis sovittu. Vien teidät japanilaiseen ravintolaan.
Maksan kaiken.
- Hienoa. - Heippa.
Älkääkä sitten unohtako.
Tuntui, kuin olisin odottanut ikuisuuden.
Mutta mitään ei tapahtunut. Ketään ei tullut.
Harkitsin tytön odottamista. Mutta hän ei kuitenkaan palaisi.
Kukaan ei koskaan tee sitä, mitä he sanovat tekevänsä.
Se oli niin kylmää ja pelottavaa.
Tuntui, kuin olisin kadonnut enemmän joka kerta kun kävelin tien yli.
Olin haavoittuvainen maailmalle, joka on täynnä kipua, valheita ja epärehellisyyttä.
Viereisessä huoneessa oli kaksi selvästi homoseksuaalista miestä, -
he olivat äänekkäitä, kännisiä ja nauroivat, -
ihan kun se, mitä he tekivät olisi hauskinta koko helvetin maailmassa.
Voin vannoa, että olin ainut normaali joka asui siinä rotanloukussa.
Auta minua... paholainen.
Tapa heidät. Mene sinne, ammu heidät.
Älä tee sitä.
Hyvää yötä, senkin... paskiaiset.
Veit neitsyyteni, tajuatko sen?
Sinun paneminen on viimeinen, mitä haluaisin!
Senkin ruma huora, en kestä enää!
- Ei, en ikinä... - Taksi!
Vie minut jonnekin mukavaan paikkaan. Mukavaan hotelliin.
Ei liian kalliiseen... mutta mukavaan.
Selvä homma.
Haluatko pysähtyä drinkille jossain?
- Minulla on rahaa, minä tarjoan. - En, tänä iltana en juo.
- Pidätkö rock n' rollista? - Kyllä.
- Pidätkö Beatlesista? - Kyllä.
Minun täytyy kertoa jotain, joten annan sen vain tulla sanotuksi.
Olen ollut äänityksissä tänä iltana, John Lennonin ja Paul McCartneyn kanssa.
He tekivät levyn yhdessä. He nauhoittivat kolme tuntia putkeen.
Olen teknikko siellä, ja...
He tervehtivät minua ja kertoivat, kuinka paljon pitivät työstäni.
Oli hurmaavaa, että John Lennon ja Paul McCartney -
kertoivat minulle, kuinka paljon pitivät työstäni.
Siinä kaikki.
Minun oli vain pakko kertoa.
Taksari kertoi että Jimmy Carter oli asunut samassa hotellissa aiemmin, -
ja asui siellä myös presidenttinä.
Hän sanoi, että hän teki sen näyttääkseen, että hän oli tavallinen mies.
Minusta se kuulosti hysteerisen hauskalta. Presidentti tavallisessa hotellissa.
Se sai minut hymyilemään suuresti.
Minulla oli rahaa, mutta ei tarpeeksi asuakseni tällä tavalla kovin kauaa.
Perkeleen rahat. Ne masentavat aina loppupeleissä.
Sheraton, 8. Avenue ja 52. street. 7. joulukuuta 1980
- Steve, miten voit? - Hyvin, mutta mistä tiedät nimeni?
Etkö muista minua?
Olin täällä kuukausi sitten.
- Tulin tapaamaan John Lennonia. - Ei.
Selvä, mutta...
Viime kerralla en tehnyt sitä.
Tarkoitan, en tavannut häntä.
Joten palasin nyt...
Tiedätkö...
- ...onko hän kotona? - Luulen, että hän on matkoilla.
- Haittaako, jos odotan? - Siitä vain, mutta pienen matkan päässä.
Annoin paljon itsestäni sille, mitä John Lennon on sanonut, laulanut ja pyytänyt.
Hänen musiikkinsa ja tekstinsä antoivat minulle kaiken, minkä tarvitsin.
Se, mitä todella rakastan laulussa tai kirjassa -
on se, että jos se on todella hyvä, jos kirjailija todella puhuttelee, -
niin tuntuu, kuin hän olisi läheinen ystävä, jolle voi soittaa koska tahtoo.
Kaikki tarvitsevat jotakin. Löytää jotakin.
Kaikki ovat murtuneita ja rikkinäisiä.
Sinun täytyy löytää jotain, joka korjaa sinut.
Jotain, joka antaa sinulle mitä tarvitset, joka vie sinut kauas pois ja tekee sinusta täydellisen.
Ostan sen artikkeleiden takia...
Jotain muuta?
Kyllä.
Tämä.
Tapaan hänet pian.
Luin John Lennonista. Siinä luki, että kaikki mitä hän söi oli sushia ja sashimia.
Hershey-suklaata manteleilla ja että hän poltti ranskalaista tupakkaa.
Kysymykseen, palaako Beatles ikinä enää yhteen, hän vastasi -
että vaikka hän ei onnistunut heti alussa, häntä ei tulisi ristiinnaulita uudelleen.
Hänen ei pitäisi voida kävellä veden päällä taas, tai saada kalat riittämään väelle.
Niin hän todella sanoi. Ja tässä hän oli, elämässä ylellistä elämää.
"Imagine no possessions". Paskiaisella oli monta miljoonaa.
Huvijahteja, maatiloja, tavaraa maalla ja mitä kaikkea muuta.
Hän käänsi kaikille selkänsä.
Se oli valtava vahvistus minulle.
Aloin miettimään, pitäisikö minun hankkia nainen iltaa varten.
Siltä varalta, ettei minulla olisi mahdollisuutta siihen pitkään aikaan hetken ajan päästä.
Onko teillä joku eksoottinen?
Nainen toisesta maasta.
En tahdo, että hän puhuu.
Tahdon että hän on hiljaa. Hän saa hyvät juomarahat jos hän on hiljaa.
Sinun ei tarvitse jännittää.
En ole sekopää. Halusin vain naisseuraa tänä iltana.
Luulen, että huomisesta tulee kova paikka minulle.
Tahdotko... tahdotko hierontaa?
Ota pukusi pois ja mene sängylle makaamaan.
Voidaanko pistää radio päälle?
Pidän puvustasi.
Pidän väristä.
Jotkut asiat on vaikeita muistaa.
Nyt muistan, että kun nainen lähti, halusin vain tappaa itseni.
Ajattelin heittäytyä ikkunasta ulos.
Tahtoisin tehdä vastapuhelun Hawaiille.
Pieni hetki. Kenet sanon soittajaksi?
- Holden Caulfield. - Pieni hetki, herra Caulfield.
- Sinäkö siellä? - Hei.
Sanoin, etten soita, mutta tunnet minut.
Jatkuvasti uusia suunnitelmia.
Ei se mitään, olen iloinen että soitit.
- Kuulostat hyvinvoivalta. - Niin teen. Luin kirjasi loppuun.
No hyvä.
- Piditkö siitä? - Se oli hyvä, todella hyvä.
Se oli hieno ja surullinen. Muistutti hieman sinusta, ja miten ajattelet.
Pidän siitä myös.
Millaiset juhlat oli lauantaina?
Kivat.
Anteeksi, etten toivottanut hyvää juhlaa sinulle, en tullut ajatelleeksi sitä ennen matkaa.
Ei se mitään. Tiedän, tunnen sinut. Olet mieheni.
Täällä on niin valoisaa, en saa unta.
Olen juuri mennyt maate, luen Raamattua.
Ehkä sinun pitäisi yrittää ottaa kiinni ongelmiisi, yksi kerrallaan.
Ensimmäinen tulisi kai olla takaisin Jumalan luo löytäminen.
Sitten voit pyytää Häneltä apua ratkaisemaan muut.
Haloo?
Olen samaa mieltä. Raamattuni on yöpöydällä.
Hyvä, tosi hyvä.
Muistatko, mitä kerroin viimeisenä iltana, ennen kuin lähdin?
Delvis. Olin nukahtanut.
Sanoin, että rakastin sinua. Rakastan sinua niin paljon, -
- enemmän kuin ketään muuta. - Minäkin rakastan sinua.
Olet jalokiveni.
Hei sitten, Gloria.
Selvä. Heippa.
Rakastan sinua.
Aion tappaa John Lennonin.
Se ei ole kuin edelliskerta. Jotain tulee tapahtumaan.
Tämä on nyt oikeasti.
Sheraton, 8. Avenue, 52. Street. 8. joulukuuta 1980
Sinä aamuna kaikki oli muuttunut.
Se tuntui erilaiselta.
Tiesin...
Tiesin mielessäni, etten ikinä enää saisi nähdä hotellihuonettani.
Laitoin esille ne muutamat tavarat, jotka olin onnistunut pitämään, jotka tarkoittivat jotakin.
Suosituskirje työstäni vietnamilaisten lapsien kanssa.
Passini ja muutama valokuva maailmanympärimatkaltani.
Se, mitä oli jäljellä elämästäni.
Kaikki oli järjestetty, joten sitten kun he tulevat, poliisit, tai ketä ikinä tuleekin, -
kun he kaikki haluavat tietää, kuka olin.
Kuka minusta oli tullut.
Ja jos en jostain syystä pystyisi kertomaan sitä itse...
...tämä näyttäisi kuka olin.
Minä olen...
...Holden.
Minusta tulee jotain uutta.
Pelastaja.
Kuule... tiedät ne sorsat? Taksi...
Hänellä oli heikko ääni... Sillä huoralla vihreässä puvussa...
Tämä ei ole kuin ensimmäisellä kerralla. Lyhyet miehet kantoivat laukkuani...
Tämä on toisenlaista... Tunnen sen, jokin ottaa minut...
Se ei ole sattumaa... Tulen olemaan ruispellolla...
Holden Caulfieldille...
...Holden Caulfieldilta.
Tämä on julistukseni.
Huomenta. Tiedättekö, tuleeko John Lennon ulos tänään?
Minulla on hänen uusi levynsä ja toivoisin saavani nimikirjoituksen.
En voi auttaa sinua.
Tiedän, millaista se on, mutta olen odottanut kaksi päivää.
Tahdon niin kernaasti tavata hänet.
En ole vakinainen ovimies, joten en tiedä paljoakaan John Lennonista.
Tiesin, että siinä oli jotain sellaista.
Olen täällä nyt toista kertaa, ja luulin, että olin tavannut kaikki ovimiehet.
Tai ainakin nähnyt heidät kaikki.
Olen odottanut hyvin kauan.
Hän on voinut lähteä ennen kuin aloitin. Joku sanoi, että hän on lähtenyt.
John Lennon?
John Lennon? Oikeasti? Et laske leikkiä?
Tiedätkö, koska hän lähti, koska hän palaa? Tiedätkö sinä sen? Tiedätkö?
En, en tiedä.
Kiitoksia.
Hän on täällä.
Siinä luki, että oli maanantai. On maanantai ja kaikkea.
Lähellä joulua, sehän pitää paikkaansa. Se oli todellista tällä kertaa.
Tämä ei ole sattumaa. Kohta olen kanssasi, Holden, ruispellolla.
Minä katoan, tulen yhdeksi kirjan kanssa. Ei, se ei tule tapahtumaan.
Se ei ole mahdollista. Mutta jotain...
Tulen seisomaan keskellä peltoa... Jotain tulee tapahtumaan...
Kuten kohdussa... Tulenko olemaan kuuro, ehkä kuuromykkä?
Yritän olla hyvä ihminen.
Ymmärrän nyt... Se on rakkautta, Holden...
Kerron mielipiteen tässä ja nyt. Koko maailma saa tietää.
Mies rauhassa, ympäröity pimeydellä, joka ei enää tee mitään kenellekään.
Mies, joka ei tahdo enää olla tekemisissä maailman kanssa.
- Ja maailma ei saisi ikinä häiritä... - Hei, kaveri! Näitkö hänet?
- Mitä? - Herra Lennon käveli juuri sisään!
Hän tuli äsken, etkö nähnyt häntä?
Sen ei kai ollut tarkoitus tapahtua.
- Jatkan odottamista. - Hyvä, odota vain.
Ei hätää.
Ei mitään hämminkiä. Sen ei ollut tarkoitus tapahtua.
Kun aika on kypsä, se tapahtuu. Se ei kestä enää kauaa nyt.
Hetken verran mietin tosissani, että lähtisin pois.
Jättää koko idea, kirjautua ulos hotellista, ottaa taksi ja lentää pois.
En tahdo tehdä sitä, sisimpäni rukoilee minua lähtemään, ennen kuin se saa otteen taas...
Hei Mark! Eihän muistella pahalla.
Hei Jude.
- Mitä? - Haittaako se?
Tahdon nähdä ulos.
Istuudun tähän.
Jotta voin pitää silmällä.
- Ihan varalta... - Selvä.
- Niin, sinä yhtenä iltana... - Ei, ei...
Odotimme sinua. Pian hän halusi lähteä, mutta minä halusin tietysti odottaa.
Sitten halusin mennä mukaan, ja juuri kun olimme lähdössä, taksi pysähtyi -
ja siellä oli John. Vain John.
Hän puhui kanssamme hetken, ja Jeri pummi häneltä tupakan.
Ne ovat kuulemma ranskalaisia.
Pidätkö New Yorkista?
- Tarkoittako tuo ei? - Ei, ei. On se ihan kiva.
Se on vain niin likainen.
Tämä ei ole mitään verrattuna Hawaiin. Hawaii on ihan uskomaton.
- Harmi. - Hawaii muutti elämäni.
Ennen kuin muutin, luulin, että olin hukassa.
Hawaii pelasti elämäni. Sen se tosiaan teki.
Päivän totuus.
- Haluaisin matkustaa sinne, mutta... - Ei! Älä sano noin, älä ikinä sano noin.
Mitä tarkoitat?
Jos vain päätät, voit tehdä ihan mitä haluat. Ihan mitä haluat.
Ihmisen aisti...
Ihmisen aisti on uskomaton.
Kunhan on päättänyt jotain, voi tehdä mitä tahansa.
- Ehkä lähden joku päivä. - Ei ehkä. Päätät, että lähdet.
- Selvä, lähden. - Sinun täytyy sanoa se, ja tietää se.
Sano se.
Jonain päivänä lähden Hawaiille.
Tosi hyvä.
Tosi hyvä. Kuten sanoin äidilleni ennen kuin lähdin...
Tiesin, että teen jotain suurta.
En vain tiennyt, onko se jotain hyvää vai huonoa.
Mitä tarkoitat?
Mitä sinä sillä tarkoitat?
Tahdotko lähteä jonnekin kanssani? Sinä ja minä, voisimme lähteä nyt heti...
- Nyt? - Niin, nyt heti!
- En voi lähteä noin vain. - Mikset?
Voisimme lähteä retkelle.
- Tai käppäillä ympäri kaupunkia... - Ei, ei sillä tavalla!
Silloin on olemassa kaiken maailman takseja ja hissejä ja sellaista. Meidän täytyy lähteä nyt!
Minulla on asioita tehtävänä.
Unohda. En edes tiedä, miksi sanoin niin.
Emme lähde mihinkään, mutta sinun tulisi muistaa minut.
Se sinun tosiaan pitäisi tehdä.
Eikö meidän pitäisi seistä lähempänä? Miksi kukaan ei odota siellä sisällä?
Joskus on parempi olla olematta muitten seassa, jos he tulevat ulos.
Parasta on, kun John lähtee Central Parkista mennäkseen kahvilaan.
Se osoittaa hänen olevan aito.
Näetkö tuon jätkän tuolla? Se on Johnin avustaja, Fredrick.
- Hän? - Kyllä.
Fredrick?
Toivottavasti se on terävämpi tällä kertaa, se oli epäselvä viimeksi.
Minulla on pimiö.
Yritin saada hänet kiinni, mutta hän näki minut ja meni sisään.
Tämä on ystäväni, hän on Beatlesfani Hawaiilta.
Hawaii, siistiä. Miten menee?
- Paul. - Paul on valokuvaaja.
- Yrititkö saada jonkun kiinni? - John Lennonin avustajan.
Ai, Freddien.
Sinun pitäisi tavata hänet.
Olen vain täällä saadakseni John Lennonin nimikirjoituksen.
Aiotko turistoida mitään kaupungissa?
Ei, ei, ei, sitä en tee.
- Ei. - Tiedätkö miksi talon nimi on Dakota?
Kun se rakennettiin 1800-luvulla, se oli niin kaukana kaikista muista rakennuksista, -
että tuli sanonta, että jos asui täällä, voisi yhtä hyvin asua Dakotassa.
En usko että Dakotaa oli edes jaettu pohjoiseen ja etelään silloin.
- Täällä kuvattiin "Rosemaryn painajainen." - Sen elokuvan?
Ei, lapsen. No elokuvan tietenkin. Se kuvattiin Dakota-talossa.
Tosiaanko?
- Luulin, ettet pitänyt elokuvista. - On olemassa muutama hyvä.
"Ihmemaa Oz" on ylivoimainen. "Rosemaryn painajainen" kelpaa myös.
En pitänyt siitä.
Miksi? Koska se saa kaikki Dakotalaiset vaikuttamaan saatananpalvojilta?
Ehkä vähän, mutta eihän siinä tapahdu mitään kun vasta lopussa...
Mutta Jude, se on Polanski.
- Siinä tapauksessa en pidä Polanskista... - Eikö se ollut...
Eikö se ollut hänen vaimo, jonka Charles Manson murhasi?
- Eikö totta? - Sharon Tate.
- Kyllä, ja hän oli sitä paitsi raskaana. - Ja niin kaunis.
"Helter skelter."
John Lennon asui talossa jossa kuvattiin elokuva Saatanan Alas-tulemisesta maahan.
Ohjaajan vaimo ja lapsi murhattiin yhden John Lennonin tekemän kappaleen takia...
Herra Jumala! Tämä ei ole sattuma. Tänään on se päivä. Tänään se tapahtuu.
Sekin on yksi tapa katsoa asiaa.
Tämä ei ole mikään sattuma.
Mistä sinä tulit?
- Anteeksi? - Et kuulosta siltä, että olet Hawaiilta.
Mitä? Hän tietää. Ota hänet.
- Miksi kyselet? - Rauhoitu, minä vain kysyin...
Miksi kysyisit sellaista?
- Et kuulosta Hawaiilaiselta. - Mikä sinut saa kysymään sellaista, häh?
Miksi sanot noin?
- Miksi kysyt sellaista? - Unohda se jo, unohda.
Se oli vain kysymys.
Näitkö? Näitkö tuon?
Kuule... minun täytyy mennä.
Hei Sean.
Onko tuo ystäväsi?
Hän on Beatlesfani Hawaiilta.
- Hän toivoo saavansa Johnin nimikirjoituksen. - Mukava tavata.
Tämä on Helen, Seanin lapsenlikka.
Tämä pikku sydäntenmurskaaja on Sean.
Lensin tänne asti Hawaiilta. On kunnia tavata teidät.
Herra Lennon.
Parasta pitää huolta vuotavasta nenästäsi, ettet tule kipeäksi jouluksi.
Meidän on aika lähteä.
Vilkuta Judelle.
Toivottavasti nähdään taas pian.
- Toivottavasti saatte nimikirjoituksenne. - Hauskaa päivää.
Johnin ja Yokon täytyy olla ylpeitä.
Toivottavasti saat nimikirjoituksen levyysi, ja että pidät kappaleista.
Et kai lähde jo nyt? Emmehän me ole edes tavanneet Johnia vielä.
Tiedän. Mutta oli kiva nähdä taas.
- Kiitos, mutta sinun pitäisi jäädä. - Haluaisin, mutta en voi.
- Kyllä, jää nyt. - En, olen väsynyt. Minun täytyy mennä kotiin.
Hetken vielä vaan, tiedän, että hän ilmestyy. Tiedän sen vain.
- Ehkä joku toinen kerta. - Tiedän, että hän tulee ulos.
- Hänen on pakko. - Olen pahoillani, en voi.
Ole kiltti, odota.
Odota, minä sanoin.
Se on ohi.
Oli kuin siihen olisi rakennettu näyttämö, ja näyttelijöitä tuli ja meni.
En ollut muuta kuin näyttelijä.
Joku, joka esitti roolia Beatles-fanina. Näytteli nimikirjoitusta halajavaa.
Sisälläni kiehui viha, mutta sitä kukaan ei huomannut.
Pian muut näyttelijät jättivät näyttämön, ja olin yksin.
Tässä on näköjään vain me aidot Beatles-fanit jäljellä.
Niin, siitä käytöksestäni aiemmin...
Olen kuullut, että New Yorkissa pitää olla varovainen.
Pyydän anteeksi.
- Ei se mitään. - Kiitos. En halunnut odottaa häntä yksin.
Tässä puhuu jonkun kanssa, ja yhtäkkiä sinä räjähdät.
Olen ehkä hieman ärsyyntynyt. Olen odottanut kolme päivää.
Hienoa.
Ehkä se johtuu kaikesta, mitä on kuullut, ettei koskaan tiedä, kenen kanssa puhuu.
Taivutat levyn. Ei sitä kukaan varasta.
Korjaatko lamput?
Hei, José. Miten menee? Muistatko minut?
Kyllä, olet Hawaiilta. John Lennon, eikö niin?
- Minä se olen, Beatlesfani. - Koko sen pitkän matkan, taas?
Tunnetko Paulin? Paul, tunnetko Josén?
Kyllä, hänet minä tunnen.
Jätkä pukeutuu vahtimestariksi, hiipii talooni ja ottaa kuvia.
Hyi sinua. He ovat yksityishenkilöitä.
- Hän tienaa rahaa sillä. - Ei...
- Niin teen. - Kenestä ne maksaa hyvin?
John Lennonista tietenkin, ja Yoko, Gilda Radnerista, Lauren Bacallista, Paul Simonista...
On aika hauskaa, nähdä joku ensimmäistä kertaa, vaikka on nähnyt ne ennenkin...
John Lennon on varmaan maailman tunnetuin. Silti en ole koskaan nähnyt häntä.
Muistatko mitä sanoin viime kerralla? Aion todellakin tavata John Lennonin.
- Niin minä sanoin, todella. - Muistan sen.
Ja olen palannut. Lensin takaisin tänne, ei mitään kitsastelua. Olen valmis.
Minulla on hänen uusi levynsä, ja olen jopa ostanut uuden kynän.
Täydellistä.
Ja sinulla on kirjasi.
Tämä ei ole ainoastaan kirja.
Tämä on kaikki.
En ikinä lukenut sitä, vaikka piti. Se kertoo jostain pojasta, eikö?
- Kyllä, Holden Caulfieldista. - Mitä siinä sitten tapahtuu?
Nuori mies pakenee koulusta, -
ja lähtee kolmen päivän matkalle -
Manhattanin läpi, yrittäen löytää itsensä.
Mutta hän ei löydä mitään, muuta kuin epärehellisyyttä.
Mikä siinä sitten tekee niin hyvän? Miten se loppuu?
Ei sillä ole väliä, miten se loppuu.
Hän on mielisairaalassa kertomassa meille tarinaa.
Sieltä kautta hän meille puhuu. Hän kertoo uudelleen.
Lue se vain.
Olen pahoillani, herra, limusiininne ei ole tullut vielä.
Mitä odotat, hänhän on siinä!
Onko sinulla kynää?
Kiitos.
Siinäkö kaikki, mitä halusit?
- Kyllä, kiitos paljon. - Oletko varma että siinä oli kaikki?
Kyllä, siinä kaikki.
- Kiitos, John. - Eipä kestä.
Se tosiaan oli hän. Hän puhui kanssani.
Tiedät, ettei hän ole aito.
- Onnistuit näköjään tosissasi. - Hän kirjoitti päivämäärän ja kaikki.
Suuret tähdethän ei tapaa kirjoittaa päivämäärää nimikirjoituksille, vai?
- Ei, en usko. - Se on todella ainutlaatuinen.
Katsokin, että saat sen kehyksiin.
- Otit kuvia, etkö? - Juuri tässä.
Otitko minusta ja Johnista? Saitko yhtään kuvaa minusta ja Johnista?
Olen saattanut saadakin.
Herra Jumala, antaisin mitä tahansa sellaisesta valokuvasta.
- Saat siitä 50 dollaria. - Selvä, rauhoitu.
Saanko sen tänä iltana?
En tiedä tästä illasta, asun Jerseyssa. Se on aika kaukana.
Mutta huomenna? Tapaan sinut tässä ja saat 50 dollaria, vannon sen.
Selvä.
Sano se.
- Tapaan sinut tässä huomenna. - Silloin saat 50 dollaria valokuvasta.
Odotahan kunhan he näkevät tämän kotopuolessa.
He eivät tule uskomaan sitä.
- Mutta heidän täytyy. - Niin kai.
- José, katso. Näetkö? - Tosi hyvä. Onneksi olkoon!
- Tiesin sen. - Todella hienoa.
- Hän onnistui. - Tiesin sen. Muistatko?
Kiva.
Fred, katso tätä.
Hän tulee Hawaiilta asti ja sai Johnin allekirjoittamaan hänen levynsä.
Onneksi olkoon, tosi kiva.
- Kiitos, että jäät! - Tiedätkö, koska he palaavat?
Pidä huolta itsestäsi.
Heidän täytyy palata tänä iltana, koska luulisit että he palaavat?
Se vähän riippuu, jos he vain käyvät päivällisellä he palaavat tunnin päästä -
mutta jos he lähtivät studiolle, he voivat olla poissa koko yön.
- Selvä. - Luultavasti he lähtivät studiolle.
Olen itse asiassa aika varma siitä, joten onneksi olkoon nimikirjoituksen johdosta ja hyvää yötä.
- Älä mene vielä. - Miksen?
He voivat palata koska hyvänsä. Ajattele, jos John unohti jotain tai...
Lähden kuitenkin.
Ei, älä lähde. He palaavat ennen keskiyötä, minä vain tiedän sen.
Palaan huomenna valokuvasi kanssa, jooko?
Hyvä. Sait ensiluokkaisen kuvan John Lennonista. Lepää hetki.
- Vain pieni hetki vielä, ole kiltti. - Menen kotiin.
Tiedän, että ylireagoin aiemmin, mutta minun täytyy varoa.
- Ei se mitään. - Olit muuten oikeassa!
Ota nimikirjoitus ja lähde sieltä.
Olen kotoisin Georgiasta.
Vartuin yhdessä Atlantan lähiössä.
- Kivat sinulle. - Minun olisi pitänyt kertoa aiemmin -
- mutta se johtui murteesta, eikö niin? - Aivan, se se oli.
Odota kanssani. Vain pienen hetken.
Tapasit hänet mutta mitään ei tapahtunut...
Vain me kaksi. Minäpä tiedän, voin ottaa kuvat tällä kertaa.
Jos pidät kameraa, et voi ampua häntä.
Hänen täytyy jäädä. Saa hänet jäämään.
Jos otat kuvia, et voi ottaa pistoolia esiin...
Voin ottaa kuvan sinusta ja John Lennonista. Sitä sinulla ei taida olla?
- Ei. Hyvää yötä. - He palaavat ennen keskiyötä.
Tiedän sen! Tiedän että hän palaa!
Ajattele, jos et ikinä enää näe häntä?
Ajattele, jos hän lähtee Espanjaan tai jotain?
Ajattele, jos hänelle sattuu jotain.
Näen sen edessäni. Istuessasi sohvassa ja tiedostaessasi, että se melkein tapahtui -
tiedostaessasi että olisit voinut tehdä sen.
Ei! Sitten teen sen!
Tee se! Valehtelija.
Hän on minun!
Sait nimikirjoitukseen levyyn. Istuudu taksiin ja mene, mene, mene!
Älä tee sitä, senkin valehtelija. Emme me sen takia olla täällä.
Hän allekirjoitti levyn ja oli mukava. Kirjoitti päivämäärän ja kaikkea.
Mutta tahdon tappaa hänet! Hän on minun. Auta minua, perkele.
Anna minulle voimaa jatkaa.
Sinun täytyy tehdä se, sinun täytyy. Tahdon tehdä sen. Herra Jumala, ei! Ei! Ei!
Et ole kukaan! Et ole mikään! Hän ei ollut epärehellinen.
Istuudu taksiin.
Löydä taksi ja mene kotiin. Sait nimikirjoituksesi.
Mene kotiin, kehystä se ja ripusta se seinälle. Ripusta se seinälle!
Älä kuuntele heitä. Älä kuuntele heitä.
Oma maa mansikka, muu maa mustikka. Mene kotiin.
Kaiken epärehellisen täytyy kuolla, sanoi "Pelastaja."
Teen sen.
Jos annat mahdollisuuden, teen sen.
Kiitos, George. Hyvää yötä.
Herra Lennon.
Siinä kaikki, mitä halusin kertoa.
Olemme pidättäneet Mark David Chapmanin epäiltynä John Lennonin murhasta.
Tänään kerääntyi suuria määriä ihmisiä ajattoman legendan murhan jälkeen.
John Lennonin traaginen murha on luonut suru-aallon -
joka on pyyhkäissyt ihmisten yli ympäri maailmaa, ikään katsomatta.
Chapman, Lennonin väitetty murhaaja, on viety Bellevuen sairaalaan, -
jossa häntä pidetään silmällä, sillä hän on yrittänyt itsemurhaa aiemmin tänään.
Voisin kertoa siitä, kun he veivät minut poliisiasemalle ja -
kuinka he näyttivät minut medialle ja kaikkea sitä paskaa.
Kuinka he pistivät minut siihen vitun paikkaan.
Hetken aikaa kaikki oli todella sekavaa, mutta se ei kiinnosta minua enää.
Se ei ole tärkeää.
Minulle John Lennon oli rakkauden ja rauhan symboli maalla.
Näen John Lennonin minun sukupolveni suurena artistina, -
enkä ymmärrä, miksi hänet murhattiin.
He kysyvät minulta vieläkin...
...uskonko minä todella, että olin pelastaja.
Se on niin tyhmä kysymys. Todella tyhmä kysymys, vannon sen.
Tiedän, riippumatta siitä mitä kukaan sanoo. Tunsin, kuinka kirjan sisältö -
virtasi aivojeni läpi ja ulos verenkiertooni.
Se vaikutti kaikkiin ajatuksiini ja kaikkiin tekoihini.
Sieluni hengitti kirjan sivujen kautta.
Olin siellä kolme päivää...
...se oli maanantai, lähellä joulua.
New Yorkissa.
Ja nyt olen tässä.
Istun juuri tässä...
...ja puhun kanssasi.
Monen vuoden ajan, John Lennonin murhaaja vaihteli uskomustaan että hän oli -
Holden Caulfieldin ruumiillistuma ja että hän oli palannut Raamatun uskoon.
Tänä päivänä hän on uudestisyntynyt kristitty.
2001 hän sai oikeuden anoa ehdollista vapautta.
2006 mennessä hän on ollut neljässä tiedustelussa ja saanut hylkäävän päätöksen joka kerta.